![](https://assets10.geni.com/images/external/x_com_black_16.png?1725383564)
![](https://assets12.geni.com/images/facebook_white_small_short.gif?1725383564)
Utöver framstående militär och statsman, var Mannerheim dessutom storviltjägare, upptäcktsresande, gourmet och kvinnokarl. Efter en orolig uppväxttid, familjen skingrades och Mannerheim relegerades vid tre tillfällen, ordnade hans gudmor så att han fick utbildning i Ryssland. Han gjorde snabb karriär i den tsarryska armén och hovet. Vid första världskrigets slut var han generallöjtnant och ledde framgångsrikt en rysk armékår. Han var överbefälhavare för Finlands vita armé och general av kavalleriet under Finlands frihetskrig som bröt ut 1918. Han var Finlands riksföreståndare 1918-19, marskalk av Finland 1942 och Finlands 6:e president 1944-46. Friherrelig ätt nr 18. Mannerheim var beundrad och respekterad av många samtida, bland dem såväl Josef Stalin som Adolf Hitler. Han gjorde ett starkt intryck på många; bl a Winston Churchill beskrev honom som: "den ståtligaste utlänning jag någonsin mött" och Charles de Gaulle sade om honom: "som att träffa en hovman från Versailes dagar". Hans äktenskap slutade i en inofficiell äktenskapsskillnad redan år 1902.
Sukutaustaa: Mannerheimin sukutausta oli aatelinen, suomalainen ja ruotsinkielinen. Mannerheimin suku oli tullut Ruotsiin Alankomaista 1600- luvulla. Suku oli melko tunnettu, isoisänisä Carl Erik Mannerheim 1759-1837 kuului Kustaa III:n valtakauden oppositioon, Anjalan liittoon. Mannerheimin isoisä Carl Gustaf oli kansainvälisesti tunnettu hyönteistutkija ja Viipurin hovioikeuden presidentti 1839-1854. Carl Gustaf Emil Mannerheimin isä, kamarijunkkari, kreivi Carl Robert Mannerheim 1835-1914 oli runoilija, kirjailija ja teollisuusmies. Liiketoimet eivät menestyneet ja hän joutui vararikkoon. Louhisaari myytiin 1880 hänen sisarelleen Mimmille (Eva Carolina) Mannerheimille. Isä lähti vararikkoa pakoon Pariisiin.
Mannerheimin äiti Héléne (o.s. von Julin) , kuului tunnettuun teollisuussukuun. Nuoruusaika: C.G.E Mannerheim syntyi 4. kesäkuuta 1867 Askaisten Louhisaaren kartanossa. Hänen syntymäpäiväänsä muistetaan puolustusvoimain lippujuhlana, mikä on yleinen liputuspäivä. Isän lähdettyä Pariisiin, perhe hajosi. Äiti Héléne muutti neljän nuorimman lapsen kanssa Sällvikiin, äitipuolensa von Julinin kartanoon. Äidin kuoltua 1881 perhe hajosi lopullisesti, osa sisaruksista jäi Suomeen, osa Ruotsiin. Gustafin kasvatuksesta vastasi hänen enonsa Albert von Julin. Mannerheim aloitti koulunkäyntinsä Helsingissä. Hän kävi koulua Haminassa 1881-1882 ja Haminan kadettikoulua 19.6.1882-22.7.1886. Hänet erotettiin kadettikoulusta itsepäisyyden ja niskuroinnin takia. Mannerheim jatkoi opiskelua Helsingin yksityislukiossa ja sai päästötodistuksen 14.5.1887 ja suoritti YO-tutkinnon Helsingin yliopistossa 14.6.1887. Hän saattoi nyt avata sotilasuransa Venäjän armeijassa. 2.9.1887-10.8.1889 hän suoritti hyvällä menestyksellä Nikolain ratsuväkikoulun.
Puolisoiden välit alkoivat ilmeisesti heiketä jo vuoden 1896 tienoilla, ja vuosisadan vaihteessa Anastasia lähti vuodeksi Kaukoitään Punaisen ristin palveluksessa. Isän raha-asiain taitamattomuus ja pelivelat saattoivat perheen taloudelliseen ahdinkoon. Isän muutettua Pariisiin, varaton koti hajosi. Äiti Hélène Mannerheim muutti neljän nuorimman lapsensa kanssa Pohjan pitäjän Sällvikiin, äitipuolensa Louise von Julinin kartanoon. Äidin kuoltua 1881 perhe hajosi tällöin lopullisesti, osa sisaruksista oli Suomessa, osa Ruotsissa sukulaisten hoivissa. Gustafin kasvatuksesta vastasi ensisijaisesti eno Albert von Julin. Sukulaisten avustuksella Gustaf voitiin kouluttaa. Gustaf Mannerheimin aloitti koulunkäyntinsä Helsingissä. Hän kävi Helsingin yksityislyseota (Privatlyceumia), ns. Böökin lyseota 1874-1879. Sitten hän kävi koulua Haminassa 1881-1882 ja sitten Haminaan kadettikoulua (19.6.1882-22.7.1886). Kadettikoulusta hänet erotettiin itsepäisyyden ja kurittomuuden takia. Tästä vastoinkäymisestä alkoi aikuistuminen. Vallattomaksi ja rajuksi kuvatusta lapsesta tuli vähitellen hienokäytöksinen maailmanmies. Mannerheim suoritti opintoja Helsingin yksityislyseossa ja sai sieltä päästötodistuksen 14.5. 1887 sekä suoritti 14.6. 1887 ylioppilastutkinnon Helsingin yliopistossa. Tältä pohjalta hän saattoi avata sotilasuransa uudelleen, Venäjän armeijassa. Hän suoritti Pietarissa 2.9.1887-10.8.1889 hyvällä menestyksellä Nikolain ratsuväkikoulun. Am 28. Januar 1951 starb im Kantonsspital in Lausanne der Marschall von Finnland, Carl Gustaf Mannerheim, im Alter von 84 Jahren. Der Tod hatte den hochverehrten Schöpfer und Verteidiger der Unabhängigkeit Finnlands von einem langjährigen Magen leiden erlöst. Am Genfer Flughafen wurde er von einer Ehrenkompanie der Schweizer Armee verabschiedet, bevor er zur nationalen Trauerfeiernach Helsinki geflogen wurde. Marschall Mannerheim wohnte in den letzten Jahren seines Lebens in der Pension Valmont in G l Ion bei Montreux-Territet hoch über dem Genfersee, wo er Zeit und Ruhe fand, um seine Memoiren zu schreiben. Die Gemeine Montreux stellte für die Errichtung eines 7 Meter hohen Monolithen aus Gotthardgranit einen Park am Seeufer in Territet zur Verfügung. Käytti etunimenään Gustaf tai Kustaa.
Puoliso: Vihitty 02.05.1892, eronneet 1919 Anastasia Nikolajevna Mannerheim e. Arapova (2127)s. 09.01.1872 Moskova, Venäjä, k. 31.12.1936 Pariisi, Ranska. Venäläinen säätyläisneito. Tämän isä kenraalimajuri Nikolai Arapov oli kuollut 1873 ja äiti 1890. Tutustuminen tapahtui Mannerheimin palvelustoverin, Anastasian serkun kautta. Keisarinna Maria Feodorovnan kerrotaan toivoneen tätä avioliittoa. Morsiamen tausta turvasi nuoren upseerin aseman Pietarin seurapiireissä ja vakautti hänen taloutensa. Anastasia Mannerheim oli tunnustukseltaan ortodoksi, Gustaf Mannerheim pysyi luterilaisena. Perheen kotikieli oli ranska. Puolisoiden välit alkoivat ilmeisesti heiketä jo vuoden 1896 tienoilla, ja vuosisadan vaihteessa Anastasia lähti vuodeksi Kaukoitään Punaisen ristin palveluksessa. Avioliitto päättyi epäviralliseen asumuseroon jo v. 1902 ja avioeroon v. 1919.
Vanhemmat: Nikolai Arapova, k. 1873. Vera Kazakova, k. 1890.
💙 Carl Gustaf Emil Mannerheim, 6th President of Finland is Eric Larsson af Kumo's 13th great grandson.
SUKUTAUSTAA
Mannerheimin sukutausta oli aatelinen, suomalainen ja ruotsinkielinen. Mannerheimin suku oli tullut Ruotsiin Alankomaista 1600-luvulla. Suku oli melko tunnettu, isoisänisä Carl Erik Mannerheim (1759–1837) kuului Kustaa III:n valtakauden oppositioon, Anjalan liittoon. Mannerheimin isoisä Carl Gustaf oli kansainvälisesti tunnettu hyönteistutkija ja Viipurin hovioikeuden presidentti 1839–1854. Carl Gustaf Emil Mannerheimin isä, kamarijunkkari, kreivi Carl Robert Mannerheim 1835–1914 oli runoilija, kirjailija ja teollisuusmies. Liiketoimet eivät menestyneet ja hän joutui vararikkoon. Louhisaari myytiin 1880 hänen sisarelleen Mimmille (Eva Carolina) Mannerheimille. Isä lähti vararikkoa pakoon Pariisiin.
Mannerheimin äiti Héléne (o.s. von Julin) , kuului tunnettuun teollisuussukuun. Nuoruusaika: C.G.E Mannerheim syntyi 4. kesäkuuta 1867 Askaisten Louhisaaren kartanossa. Hänen syntymäpäiväänsä muistetaan puolustusvoimain lippujuhlana, mikä on yleinen liputuspäivä. Isän lähdettyä Pariisiin, perhe hajosi. Äiti Héléne muutti neljän nuorimman lapsen kanssa Sällvikiin, äitipuolensa von Julinin kartanoon. Äidin kuoltua 1881 perhe hajosi lopullisesti, osa sisaruksista jäi Suomeen, osa Ruotsiin. Gustafin kasvatuksesta vastasi hänen enonsa Albert von Julin. Mannerheim aloitti koulunkäyntinsä Helsingissä. Hän kävi koulua Haminassa 1881-1882 ja Haminan kadettikoulua 19.6.1882-22.7.1886. Hänet erotettiin kadettikoulusta itsepäisyyden ja niskuroinnin takia. Mannerheim jatkoi opiskelua Helsingin yksityislukiossa ja sai päästötodistuksen 14.5.1887 ja suoritti YO-tutkinnon Helsingin yliopistossa 14.6.1887. Hän saattoi nyt avata sotilasuransa Venäjän armeijassa. 2.9.1887-10.8.1889 hän suoritti hyvällä menestyksellä Nikolain ratsuväkikoulun.
Isän raha-asiain taitamattomuus ja pelivelat saattoivat perheen taloudelliseen ahdinkoon. Isän muutettua Pariisiin, varaton koti hajosi. Äiti Hélène Mannerheim muutti neljän nuorimman lapsensa kanssa Pohjan pitäjän Sällvikiin, äitipuolensa Louise von Julinin kartanoon. Äidin kuoltua 1881 perhe hajosi tällöin lopullisesti, osa sisaruksista oli Suomessa, osa Ruotsissa sukulaisten hoivissa. Gustafin kasvatuksesta vastasi ensisijaisesti eno Albert von Julin. Sukulaisten avustuksella Gustaf voitiin kouluttaa. Gustaf Mannerheimin aloitti koulunkäyntinsä Helsingissä. Hän kävi Helsingin yksityislyseota (Privatlyceumia), ns. Böökin lyseota 1874-1879. Sitten hän kävi koulua Haminassa 1881-1882 ja sitten Haminaan kadettikoulua (19.6.1882-22.7.1886). Kadettikoulusta hänet erotettiin itsepäisyyden ja kurittomuuden takia. Tästä vastoinkäymisestä alkoi aikuistuminen. Vallattomaksi ja rajuksi kuvatusta lapsesta tuli vähitellen hienokäytöksinen maailmanmies. Mannerheim suoritti opintoja Helsingin yksityislyseossa ja sai sieltä päästötodistuksen 14.5. 1887 sekä suoritti 14.6. 1887 ylioppilastutkinnon Helsingin yliopistossa. Tältä pohjalta hän saattoi avata sotilasuransa uudelleen, Venäjän armeijassa. Hän suoritti Pietarissa 2.9.1887-10.8.1889 hyvällä menestyksellä Nikolain ratsuväkikoulun. Käytti etunimenään Gustaf tai Kustaa.
Puoliso: Vihitty 02.05.1892, eronneet 1919 Anastasia Nikolajevna Mannerheim e. Arapova (2127)s. 09.01.1872 Moskova, Venäjä, k. 31.12.1936 Pariisi, Ranska. Venäläinen säätyläisneito. Tämän isä kenraalimajuri Nikolai Arapov oli kuollut 1873 ja äiti 1890. Tutustuminen tapahtui Mannerheimin palvelustoverin, Anastasian serkun kautta. Keisarinna Maria Feodorovnan kerrotaan toivoneen tätä avioliittoa. Morsiamen tausta turvasi nuoren upseerin aseman Pietarin seurapiireissä ja vakautti hänen taloutensa. Anastasia Mannerheim oli tunnustukseltaan ortodoksi, Gustaf Mannerheim pysyi luterilaisena. Perheen kotikieli oli ranska. Puolisoiden välit alkoivat ilmeisesti heiketä jo vuoden 1896 tienoilla, ja vuosisadan vaihteessa Anastasia lähti vuodeksi Kaukoitään Punaisen ristin palveluksessa. Avioliitto päättyi epäviralliseen asumuseroon jo v. 1902 ja avioeroon v. 1919.
Vanhemmat: Nikolai Arapova, k. 1873. Vera Kazakova, k. 1890.
Am 28. Januar 1951 starb im Kantonsspital in Lausanne der Marschall von Finnland, Carl Gustaf Mannerheim, im Alter von 84 Jahren. Der Tod hatte den hochverehrten Schöpfer und Verteidiger der Unabhängigkeit Finnlands von einem langjährigen Magen leiden erlöst. Am Genfer Flughafen wurde er von einer Ehrenkompanie der Schweizer Armee verabschiedet, bevor er zur nationalen Trauerfeiernach Helsinki geflogen wurde. Marschall Mannerheim wohnte in den letzten Jahren seines Lebens in der Pension Valmont in G l Ion bei Montreux-Territet hoch über dem Genfersee, wo er Zeit und Ruhe fand, um seine Memoiren zu schreiben. Die Gemeine Montreux stellte für die Errichtung eines 7 Meter hohen Monolithen aus Gotthardgranit einen Park am Seeufer in Territet zur Verfügung.
SYNTYMÄ
RIPPIKIRJAT
MUUTA
Карл Густав Эмиль Маннергейм 4 (16) июня 1867, Аскайнен — 27 января 1951, Лозанна, Швейцария) — барон, русский военачальник, генерал-лейтенант Русской армии (25 апреля 1917); финский военный и государственный деятель, генерал от кавалерии (7 марта 1918) Финляндской армии, фельдмаршал (19 мая 1933), маршал Финляндии (только как почетное звание) (4 июня 1942), регент Королевства Финляндия с 12 декабря 1918 по 26 июня 1919, президент Финляндии с 4 августа 1944 по 11 марта 1946.
В качестве личного им использовалось второе имя, Густав; во время службы в русской армии он звался Густа́вом Ка́рловичем; иногда его звали на финский манер — Ку́стаа
Карл Густав Эмиль Маннергейм считается национальным героем в Финляндии, но 30 лет его жизни связаны с Россией. В 1887 году пошел на службу в русскую армию, где прослужил до 1917 года. Служил при императорском дворе в Петербурге, участвовал в русско-японской войне, командовал частями российской армии в Первую мировую. После Октябрьской революции и прихода к власти большевиков Маннергейм уехал в Финляндию.
30 ноября 1939 года - в день начала советско-финской войны (1939-1940 годы) - Маннергейм был назначен верховным главнокомандующим армией Финляндии. Под его руководством финские войска сумели выдержать первый удар частей Красной армии и успешно вести боевые действия против противника, имеющего численное превосходство.
Однако 9 марта 1940 года Маннергейм рекомендовал правительству Финляндии искать любых путей к миру, поскольку резервы были исчерпаны, а истощенная армия была неспособна долго держать фронт против значительно более сильного противника. 13 марта в Москве было подписано мирное соглашение на условиях СССР, по которому Финляндия передавала Советскому Союзу 12% своей территории.
Во время Второй мировой войны Маннергейм в 1941-1944 годах возглавлял финские войска, воевавшие против СССР, но вопреки требованиям гитлеровской Германии не стал наносить удар по Ленинграду с севера. Будучи главнокомандующим, в августе 1944 года был избран президентом Финляндии и заключил перемирие с Советским Союзом. Умер в 1951 году в Лозанне.
Utöver framstående militär och statsman, var Mannerheim dessutom storviltjägare, upptäcktsresande, gourmet och kvinnokarl. Efter en orolig uppväxttid, familjen skingrades och Mannerheim relegerades vid tre tillfällen, ordnade hans gudmor så att han fick utbildning i Ryssland. Han gjorde snabb karriär i den tsarryska armén och hovet. Vid första världskrigets slut var han generallöjtnant och ledde framgångsrikt en rysk armékår. Han var överbefälhavare för Finlands vita armé och general av kavalleriet under Finlands frihetskrig som bröt ut 1918. Han var Finlands riksföreståndare 1918-19, marskalk av Finland 1942 och Finlands 6:e president 1944-46. Friherrelig ätt nr 18. Mannerheim var beundrad och respekterad av många samtida, bland dem såväl Josef Stalin som Adolf Hitler. Han gjorde ett starkt intryck på många; bl a Winston Churchill beskrev honom som: "den ståtligaste utlänning jag någonsin mött" och Charles de Gaulle sade om honom: "som att träffa en hovman från Versailes dagar". Hans äktenskap slutade i en inofficiell äktenskapsskillnad redan år 1902.
1867 |
June 4, 1867
|
Louhisaari Mansion, Askainen, Finland
|
|
June 24, 1867
|
|||
1893 |
April 11, 1893
|
Moika ul., Saint Petersburg, Russian Empire
|
|
1894 |
1894
|
Gagarin ul., St. Petersburg, Russian Empire
|
|
1895 |
June 24, 1895
|
Ligovskaja ulitsa, St. Petersburg, Russian Empire
|
|
1951 |
January 27, 1951
Age 83
|
Lausanne, Lausanne District, Vaud, Switzerland
|